River?
Sleduj tu loď.
Vysvětlila vám doktorka Song, o co se tu jedná?
Doktore!
Co mi udělá?
Amy, nedívej se na oči. Nedívej se mu do očí.
Co víme, tak je anděl pořád uvězněný na lodi.
Naše mise je dostat se dovnitř a zneškodnit ho.
Nechápete to? Všechna ta radiace, to hořící palivo.
Pád Byzance nebyla nehoda,
byla to záchranná mise, pro tyhle Anděle.
Jsme uprostřed armády.
Blíže se ze všech stran.
Nemůžeme nahoru, zpátky ani ven.
Hodlám udělat něco opravdu hloupého a nebezpečného.
Až udělám… skočte.
- Na můj signál. - Jaký signál?
To poznáte.
Z MASA A KAMENÍ
Nahoru, koukněte nahoru.
- Jsi v pořádku? - Co se stalo?
Skočili jsme.
- Kam? - Nahoru, koukejte nahoru.
- Kde to jsme? - Tam kde jsme byli.
- Ne to nejsme. - Uhni se.
Doktore, na co to koukám? Vysvětli mi to.
Ale no tak Amy, přemýšlej,
loď ztroskotala se zapnutou energií,
tak co je ještě zaplýho?
Umělá gravitace! Jeden skok a spadli jsme nahoru.
Sestřelil jsem gravitační kouli abych nás vyhoupnul až sem, a jsme tu!
Doktore, ty sochy nyní vypadají mnohem víc jako Andělé.
Živý se radiací z lodě,
vyčerpávají z ní všechnu energii, a obnovují se.
Během hodiny z nich bude armáda.
- Vypínají světla. - Koukejte se na ně.
- Do lodi, všichni, rychle. - Jak?
Doktore!?
Je to jen koridor.
Gravitace tě přišpendlí k podlaze.
A teď všichni dovnitř, ale koukejte na ně. Pohyb, pohyb.
Dobře, jdeme, jdeme.
Nemůžou sem taky skočit?
Už jsou tady.
Ve tmě jsme nahraní. Běžte!
Celé tohle místo je smrtelná past.
Ne, je to časovaná bomba. No, je to smrtelná past a časovaná bomba.
A nyní to je slepá ulička. Nikdo nepanikařte.
Tak jenom já. Co je támhle?
Náhradní letová paluba.
Takže jsme v podstatě vběhli do komína, jo?
- Tak co když selže gravitace? - Myslel jsem na to. |- A?
A to by nám přineslo smrt. Vidíš? Myslel jsem na to.
Bezpečnostní protokoly stále běží.
Není jak je přepsat, je to nemožné.
- Jak moc nemožné? - Dej mi dvě minuty.
Trup je poškozený a energie klesá.
- Pane, už jdou. - Doktore, světla!
Hlídejte je!
Nedívejte se jim do očí. Dívejte se na ně, ale ne do očí.
Izoloval jsem světelnou síť, takže z ní nemohou čerpat energii.
Dobrá práce, Doktore.
Ano dobrá. Moc dobrá, je fajn, že se vám to zatím líbí…
Zatím?
Je jen jedna možnost jak otevřít ty dveře.
Řekl bych, že budu muset prohnat všechnu energii
- skrz ovladač dveří. - Dobře, fajn. Do toho.
Včetně světel. Všech. Musím vypnout světla.
- Na jak dlouho? - Na zlomek vteřiny.
- Možná déle, možná o dost déle. - Možná?
No jen hádám, na obranu před sochama v zřícené lodi není žádný návod!
Doktore, nemáme baterky, budeme v naprosté tmě.
Není jiná možnost. Biskupe?
Doktorko Song, dnes jsem ztratil dobré muže, věříte mu?
- Absolutně mu věřím. - Takže to není nějaký šílenec?
Absolutně mu věřím.
Omluvte mě.
Budu vám věřit, protože vy jste jediná, která s ním něco svede.
Ale to funguje jen proto, že neví, kdo jste.
Jestli ztratím ještě další muže, tak bych mu to mohl třeba říct,
rozumíme si?
Ano.
- Dobře Doktore, chráníme vám záda. - Bůh vám žehnej, Biskupe.
Bojová vzdálenost, deset stop. Hned jak zhasnou světla, střílejte.
Střílejte do každého z nich. A nepřestávejte, dokud bude tma.
A pamatujte, že s náboji nemůžeme plýtvat.
Amy, až se zhasnou světla, to kolo by se mělo uvolnit. Otáčej s ním po směru hodin. Čtyřikrát.
- Deset. - Ne, čtyři, čtyři otočky.
- Jo, čtyři, slyšela jsem. - Připraven.
Tak až napočítám…
Bože ochraňuj nás.
Tři, dva, jedna.
Pal!
- Toč! - Doktore, rychle!
Už se to otevírá, funguje to!
Stáhněte se!
Doktore, rychle. Doktore!
Doktore!
Co to děláte?
Magnetizuji dveře, teď už ty dveře nic neotevře.
Jo?
- Pane bože! - Tak už vám to dochází.
Ale koupil jste nám čas. To je dobře, s časem mi to jde.
Doktore!
Zapečeťte ty dveře. Hned!
- Jsme obklíčeni. - Zapečeťte ty dveře.
- Doktore, kolik máme času? - Pět minut, maximálně.
- Devět. - Pět.
- Pět, jo jasně. - Proč jsi řekla devět?
Neřekla.
- Potřebujeme únikovou cestu. - Žádná tu není.
Ale je. Jistě, že je. Tohle je loď třídy Galaxy,
trvá roky, než se dostanou na planetu. Takže, co potřebují?
- No jasně. - No jasně, co?
- Co potřebují? - Dostaneme se tam?
No je to zapečetěné, ale museli to nějak nainstalovat.
Tahle zeď by měla vyjíždět.
Jsou tu svorky, tak je uvolníme!
Co je tam? Co potřebují?
Potřebují dýchat.
Ale to je…
to je…
- Továrna na vzduch. - To je les.
Ano je to les, továrna na vzduch.
A pokud máme štěstí, tak úniková cesta.
- Osm. - Co jsi říkala?
- Nic. - Je tu jiný východ?
Proskenujte architekturu, nemáme čas se ztratit.
Jdu na to. Zůstaňte, kde jste, dokud nezjistím jak moc je tu radiace.
Ale stromy na vesmírné lodi?
Víc než stromy, mnohem víc, budeš to milovat.
Stromboti…
Stromy plus technologie.
Větví se stanou kabely, které se připojí k senzorům na trupu,
stromy pohlcují svit hvězd a vydechují vzduch.
Dokonce tu i prší, je tu celé mini-klima.
Je to ekologická gondola běžící skrz srdce lodi.
Les v láhvi, na vesmírné lodi v bludišti.
Zaujal jsem tě, Amy Pond?
- Sedm. - Sedm?
- Promiň co? - Řekla jsi sedm.
- Ne neřekla. - Ale řekla.
Doktore je tu východ, který vede na hlavní letovou palubu.
- Skvěle, tam se potřebujeme dostat. - Vyznačím bezpečnou cestu.
- Nespěchejte. - Doktore,
promiňte, Doktore?
Tady Anděl Bob.
Tady jsi Anděly Bobe, jak žiješ? Promiň, špatná volba slov.
Andělé se zajímají o co vám jde.
O nic mi nejde, jen se poflakujeme.
Je tu hezky, konzole, pohodlná křesílka, les.
Jak se máte vy?
Andělé hodují, pane.
Brzy budeme schopni absorbovat dost energie k pohlcení této lodi,
tohoto světa a všech hvězd a světů kolem.
No, my máme pohodlná křesílka, už jsem to říkal?
My nepotřebujeme pohodlná křesílka.
Donutil jsem je říct: "pohodlná křesílka".
Šest.
Dobře, to by stačilo. Co jste udělali Amy?
- Má něco v oku. - Co tam má?
- Nás. - O čem tu mluví?
Doktore, jsem v pět.
Teda v pět.
V poho. Jsem v pohodě.
Odpočítáváš.
- Odpočítávám? - Odpočítáváš od deseti.
Už to děláš pár minut.
- Proč? - Nevím.
K čemu odpočítávám?
Nevím.
Vezmeme si jí. Vezmeme si vás všechny.
Budeme vládnout celému vesmíru a času.
Žij trochu Bobe.
Oh, promiň.
Na téhle lodi je sice energie, ale tolik jí zase není.
Se vší úctou, pane.
Na téhle lodi je mnohem víc energie než si myslíte.
Co to je? Bože, co to je?
Jsou zpátky.
Je těžké to říct ve vašich výrazech,
ale tak jak tomu rozumím, andělé se smějí.
Smějí?
Protože jste si toho nevšimnul, pane.
Doktor v TARDIS si toho nevšimnul.
Doktore!
Ne, počkat. Je tu něco…
co jsem…
prošvihnul.
To je… to je… jak ta prasklina z mého pokoje,
- když jsem byla malá. - Jo.
Dvě části vesmíru a času, které se neměli nikdy dotknout.
Tak to by stačilo, jdeme.
- Souhlasím. Doktore? - Jo, klidně.
- Co to děláš? - Hned jdu.
Bez tebe neodejdeme.
Ale odejdete! Biskupe?
Slečno Pond, doktorko Song, jdeme, hned!
- Doktore, pojď! - Co jsi zač?
Oh tak to je špatný.
Tak tohle je extrémně špatný.
Nemrkej.
Amy?
Amy co se děje?
Proč ještě nejsem mrtvej?
Dobrý i když ne tak moc.
Tohle není ani trochu dobrý.
Tím chci říct, to je všechno?
To má být ta energie kvůli které jste sem přišli?
Na tom se nemůžete krmit, je to pouhá časová energie,
oheň z konce vesmíru.
A řeknu vám ještě něco…
Nikdy mě nenechte mluvit!
- Amy co se děje? - Čtyři.
Lékařský skener, hned.
Doktorko Song, nemůžeme tu zůstat.
Počkáme na Doktora.
Naše mise je učinit tyto trosky bezpečnými
a zneutralizovat Anděly. Do té doby…
Otče Octaviane. Když je v místnosti Doktor,
vaše jediná mise je udržet ho naživu dost dlouho na to
aby dostal všechny ostatní domů. A věřte mi, není to snadné.
Pokud tu umře, nikdy si to neodpustím,
a pokud je naživu, neodpustím já jemu.
A Doktore, ty stojíš hned za mnou, že jo?
Jo.
- Nesnáším tě. - Nelži. Biskupe, andělé jsou v lese.
Potřebujeme vidět na každou přístupovou cestu.
- Jak jsi jim utekl? - Našel jsem prasklinu ve zdi
- a řekl jim, že je to konec vesmíru. - A co to je?
Konec vesmíru. Tak copak se tu děje?
- Tak co je semnou? - Nic, jsi v pořádku.
- Všechno. Umíráš. - Doktore!
Jo máš pravdu, když jí budeme lhát, tak se jí udělá líp. Jasně. Amy!
Amy, Amy, co se děje s Amelií?
Něco má v oku, co to znamená?
- Doktore. - Nemám čas.
- Bojím se. - Jistě, že ano. Umíráš. Ticho!
Nech ho přemýšlet.
Co se stalo? Dívala se na Anděla. Koukala mu do očí přiliž dlouho…
Pane, Anděl je tu!
A tady taky.
Dívejte se na ně, nenechte je se pohnout.
No tak, no tak no tak, prober se.
Viděla Anděla vylézt z obrazovky, koukala na něj a, a...
Obraz Anděla je Anděl.
Žijící obraz v lidské mysli.
Civěli jsme na ně, aby se nedostali blíž, ani jsme nemrkali,
a přesně to chtěli, protože když máš zavřené oči, nemůžou ti do nich vlézt.
V její mysli je Anděl.
Tři.
Blíží se to, Doktore, cítím to. Umřu.
Buď ticho prosím. Přemýšlím.
Tak proč odečítáš? Bobe, proč počítá?
- Aby se bála, pane. - Dobře, ale proč?
Je to sranda, pane.
Doktore, co se to semnou děje? Řekni mi to.
V tvé hlavě, ve vizuálních centrech tvého mozku je Anděl.
Je to jako virtuální obrazovka v tvém mozku,
a Anděl z ní vyleze, a chystá se…
... tě vypnout.
Tak co mám dělat?
Kdyby to byla pravá obrazovka tak jí vytáhneme ze zásuvky,
ale nemůžeme jí uspat, Anděl by převzal kontrolu.
Tak co? Rychle.
Musíme jí vytáhnout ze zásuvky, musíme nechat vyhladovět toho Anděla.
- Doktore, zbývají jí pouhé sekundy. - Jak bys vyhladověla své plíce?
- Přestala bych dýchat. - Amy zavři oči.
Ne, nechci.
Dobře, protože to je ten Anděl, to se bojí on. Zavři oči.
Vrací se do normálu.
Dokázal jsi to! Dokázal!
Pane, jsou tu další dva.
Tady další tři.
Je pořád slabá, je nebezpečné s ní hýbat.
- Takže, už můžu otevřít oči? - Amy poslouchej mě,
jestli otevřeš oči na víc jak vteřinu, tak zemřeš.
Anděl je pořád v tobě.
Ještě jsme ho nezastavili, jen jsme ho… tak nějak… pauzli.
Odečetla jsi už moc. Nemůžeš otevřít oči.
Jsme tu docela na ráně, Doktore. Musíme jít dál.
Na ráně jsme kdekoliv a Amy nikam nemůže, takže to není plán.
- A je nějaký plán? - Ještě nevím, ještě mluvím.
Takže otče vy a vaši muži tu zůstanete a budete hlídat Amy.
Jestli se jí něco stane,
všechny vás za to udělám zodpovědné, dvakrát.
River, my dva půjdeme najít hlavní letovou palubu, která je...
... tudy přímo za nosem.
A odtamtud stabilizujeme trosky, zastavíme Anděly a vyléčíme Amy.
- Jak? - Něco udělám.
Co něco?
Nevím, na to přijdu za běhu. Respektuj 'něco', jdeme.
Doktore, jdu s vámi. Moji muži se o slečnu Pond postarají.
Jsou to moji nejlepší muži, položili by život za její ochranu.
- Nepotřebuji vás. - To mi je fuk.
Kam jde doktorka Song, jdu i já.
Co?
To jste zasnoubení nebo co?
Jo, dalo by se to tak říct.
Marco, velíš tu, dokud se nevrátím.
Ano, Pane.
Doktore, nemůžu jít s váma?
Zpomalovala byste nás, slečno Pond.
Nechci znít sobecky, ale opravdu byste mě popoháněli.
Tady to je bezpečnější. Nemůžeme tě ochránit za pohybu.
Bude zpátky hned, jak to půjde, slibuji.
- To říkáš vždycky. - A vždycky jsem se vrátil.
Hodně štěstí všichni, buďte hodní a nenechte jí otevřít oči.
A sledujte ten les, nenechte ty Anděle se přiblížit.
Amy, zatím ahoj. River, budu potřebovat tvůj počítač.
Jo.
Zatím ahoj.
Amy, musíš mi věřit. Nikdy to nebylo víc důležité.
Ale ty mi neříkáš vždycky pravdu.
Kdybych ti pořád říkal pravdu, nepotřeboval bych, abys mi věřila.
Doktore, tak prasklina ve zdi. Jak tu může být?
Ještě nevím, ale dělám na tom.
Teď poslouchej.
Pamatuješ, co jsem ti řekl, když ti bylo sedm?
- Co jsi mi řekl? - Ne, ne.
O to tu nejde.
Musíš si vzpomenout.
Vzpomenout na co?
Doktore?
Co je to?
Údaje z té praskliny ve zdi.
Jak může být prasklina konec vesmíru?
Myslím si tohle, jednoho dne nastane velmi velký výbuch.
Tak velký, že každý okamžik v dějinách v minulosti i budoucnosti praskne.
Je to vůbec možný? Jak?
Jak můžeš být zasnoubená, když už jsme u toho.
No…
Mám slabost pro muže v uniformě.
Doktorka Song je v mé osobní vazbě,
vzal jsem jí z nápravného zařízení Bouřlivá Klec před čtyřmi dny.
A jsem za ní legálně zodpovědný
až do té doby kdy dokončí svou misi a vyslouží si tím svou svobodu.
Jen abychom si rozuměli.
Tys byla v Bouřlivé Kleci?
Co? Co to je?
Datum, datum té exploze při které prasklina vznikla.
A pro ty z nás, kteří nedokáží číst v základním kódu vesmíru?
Amyin čas.
Takže, co se děje? Děje se něco?
Andělé se stále seskupují.
Děje se to tam taky?
- Ty stromy? Jo. - Co? Co je se stromama?
Tady taky, pane. Rozbíjejí stromboty.
Tady taky, vypínají světla.
Co je? Co se děje?
Řekněte mi to, nevidím.
Stromy, madam. Stromy mizí.
Odsud to nepůjde otevřít.
Ale je to hlavní letová paluba,
musí tu být údržbářská šachta nebo tak.
Pospěšte si a otevřete to, dochází nám čas.
Co jsi to řekla? Dochází nám čas, to jsi řekla?
Jo. Myslela jsem…
Vím, co jsi myslela, pšt.
- Ale co kdyby mohl? - Co kdyby mohlo co?
Čas. Co když by čas mohl dojít?
Mám to!
Andělé se blíží, pane.
Tady taky.
Připravte zbraně, bojová vzdálenost pět stop. Čekejte.
Co je? Co se děje? Řekněte mi to.
Zůstaňte na místech. A madam, neotevírejte oči!
Čekejte.
To nehoří loď, že ne?
To ne, kompresory by se o to postaraly.
Marco, Andělé jsou pryč.
- Kam se poděli? - Co, Andělé?
- Nikde nejsou, pane. - Ty Andělé jsou pryč?
Pořád tu je pohyb, ale daleko od nás.
- Jako kdyby utíkali. - Utíkali před čím?
Phillipe, Crispine,
běžte se na to kouknout.
Na co to koukáte? Co tam je?
Trhliny v čase, čas dochází… Ne to nejde.
Jak může být kachní rybníček, kachním rybníčkem, když tam nejsou kachny?
A nepoznala Daleky!
Dobře, čas se může změnit, čas se může přizpůsobit, čas může být přepsán.
Je to jako, nevím… závěs energie.
Tak nějak se mění.
Cítíte se divně.
- Blbě. - Myslíte, že to vystrašilo Anděle?
Co by je mohlo vystrašit?
- Co to děláte? - Nasměrujte mě k tomu světlu.
Nemůžete otevřít oči.
Ne víc jak na sekundu, alespoň to Doktor říkal.
Ještě mi zbývá trochu odpočítávání.
- Madam to nesmíte. - Musím to vidět.
Koukám správným směrem? Musím být rychlá.
Hodně rychlá!
Dobře.
Je to stejný tvar.
To je prasklina z mého pokoje.
Zavřete oči. Hned!
Sleduje mě! Jak mě může sledovat?
- Jste v pořádku? - Jo.
Má to stejný tvar.
Marco, mám se jít podívat blíž?
Jdi.
- Nechoď moc blízko. - Moment a co tamti dva?
- Proč nepočkáme, než se vrátí? - Jaký dva?
Ty, které jste poslal.
Nikoho jsem neposílal.
Ale ano, slyšela jsem vás. Crispina a Phillipa.
Crispina a koho?
Doktorko Song. Běžte. Doktore?
Čas může být přepsán.
Amy, žádný Crispin ani Phillip
na téhle misi nebyli. Přísahám.
Ne, slyšela jsem vás.
Než jste poslal Pedra, poslal jste tam Crispina a Phillipa,
a teď si na ně ani nepamatujete.
Něco se stalo,
nevím co, ale vy si na to nevzpomínáte!
- Pedro? - Jo, než jste poslal Pedra.
Kdo je Pedro?
- Dělo se to pořád a já si toho ani nevšimnul. - Doktore, musíme jít.
Kyberkrál! Obří Kyberčlověk procházející se po Viktoriánském Londýně a nikdo si na to nevzpomíná.
Musíme jít! Andělé tu můžou být každou chvíli.
Kašlete na Anděly, tohle je mnohem horší než Andělé!
Ani bych neřekl, pane.
Pusť ho.
No, nemůže mě nechat jít, když na něj koukáte.
Když se nebudu koukat tak vás zabije.
Zabije mě tak jako tak. Není jak se z toho dostat.
Musíte mě tu nechat!
Nemůžete se z toho dostat?
Ne, drží mě pevně.
Není nic, co můžete udělat.
Něco se děje!
Pedro tu ještě před chvilkou byl a teď si na něj ani nevzpomínáte.
Nikdy tu žádný Pedro nebyl, byli jsme tu jen mi dva!
Ne, bylo nás pět, proč si to nepamatujete?
Poslouchejte, poslouchejte,
musím se na to světlo podívat víc z blízka.
Nebojte, nepůjdu moc blízko.
Ne to nemůžete, nesmíte.
Tady, náhradní komunikátor,
budu s vámi v kontaktu celou dobu.
Pokud tam půjdete, stane se vám to co ostatním.
- Nikdo jiný tu nebyl! - Když tam půjdete, nebudete tu ani vy!
Dvě minuty, slibuju.
Prosím, poslechněte mě!
Pane, nemůžete nic udělat.
- Když vás tu nechám, jste mrtvý. - Ano, ano, jsem mrtvý.
- A než půjdete… - Nikam nejdu!
Poslouchejte, je to důležité.
- Nemůžete jí věřit. - Komu?
River Song. Myslíte si, že jí znáte, ale neznáte.
Nerozumíte tomu kdo nebo co vlastně je.
Tak mi to řekněte.
Řekl jsem víc než bych měl.
A teď prosím jděte, musíte to udělat pro své přátele.
Jen mi řekněte, proč byla v Bouřlivé Kleci?
Někoho zabila.
Dobrého muže, hrdinu mnohých.
- Koho? - To nechcete vědět, pane.
Opravdu ne.
- Koho zabila? - Andělé se blíží, musíte jít.
Umřete.
Zemřu s vědomím, že mě má odvaha neopustila.
Za což děkuji Bohu,
a žehnám cestě, která vás vezme do bezpečí.
Kéž bych vás znal lépe.
Myslím, pane,
že jste mě poznal v tom nejlepším.
Připravený?
Smířený.
Je tu teleport. Pokud ho zprovozním tak sem můžeme ostatní přenést. Kde je Octavian?
Octavian je mrtvý. S tím teleportem plýtváš čas.
Tohle budu potřebovat.
Halo, jste tam?
Halo?
- Halo? - Jsem tady.
Jsme v pořádku.
Jsem už docela blízko.
Tak se vraťte.
Vraťte se hned, prosím.
Je zvláštní na to koukat. Zdá se to tak…
Jak? Halo?
Jak se to dá?
Halo? Halo?
Halo?
Prosím, řekněte něco, halo?
Halo!
Amy? Amy?
Jsi to ty?
- Doktore? - Kde jsi? Jsou tam ostatní?
Jsou pryč, bylo tu světlo a oni do něj vstoupili.
- Ani si na sebe nevzpomínali, Doktore. - Ne, to ne.
- Co je to světlo? - Docházející čas.
Amy, je mi to líto, nikdy jsem tě tam neměl nechat.
Co mám dělat, teď?
Přijít k nám. Hlavní letová paluba na druhém konci lesa.
Nevidím! Nemůžu otevřít oči.
- Otoč se na místě. - Promiň, co?
Prostě to udělej! Otoč se na místě!
Až uslyšíš můj šroubovák, tak budeš stát správně. Následuj ten zvuk.
Musíš jít hned.
Je tu časová energie, která proudí z praskliny, a ty musíš být před ní.
Ale ty Andělé jsou všude.
Je mi to líto, opravdu, ale ty Andělé tě mohou jen zabít.
Co udělá ta časová energie?
- Prostě jdi! - Řekni mi to!
Jestli tě ta energie dohoní, tak si se nikdy nenarodila.
Smaže každý moment tvé existence. Jako bys vůbec nikdy nežila.
Takže, měj zavřené oči a jdi!
- Tohle nikdy nezabere. - Napadá, tě něco lepšího?
Jestli jo tak mluv!
Co to je? Andělé utíkají před ohněm.
Přišli se krmit na časové energii a ta si teď pochutná na nich.
Amy, poslouchej, posílám ti do komunikátoru menší program.
Je to detektor přiblížení, zapípá pokaždé, když bude něco v cestě.
Manévruj dokud pípání nepřestane.
Protože, tohle je důležité: les je plný Andělů.
Budeš muset chodit jako bys viděla.
Co tím myslíš?
Prostě pokračuj v chůzi.
Co udělá ta časová energie?
Ehm, bude dál jíst.
- Jak to zastavíme? - Nakrmíme jí.
Čím?
Velká komplikovaná časoprostorová událost by to měla na chvíli zavřít.
- Jako třeba co? - JAKO TŘEBA JÁ!
- Co to je? - To je varování.
Andělé jsou kolem tebe.
Amy, poslouchej mě. Bude to těžké, ale vím,…
že to zvládneš.
Andělé jsou vystrašení a utíkají.
Právě teď je nezajímáš.
Předpokládají, že je vidíš, a jejich instinkt zapracoval.
Vše co musíš udělat je jít, jako bys viděla.
Jen neotvírej oči.
Jdi jako bys viděla.
Nehýbeš se. Musíš to udělat.
Hned!
Musíš to udělat!
Doktore, nemůžu najít komunikátor!
Upustila jsem ho! Nemůžu ho najít! Doktore!
Doktore…
Doktore!
Doktore...
Neotevírej oči. Jsi na letové palubě. Doktor je tady. Teleportovala jsem tě. Vidíš?
Říkala jsem, že to opravím.
River Song, klidně bych tě políbil.
No, možná až budeš starší.
Co to je?
Andělé odčerpávají poslední energii lodi. Což znamená…
že se zvedne štít!
Anděl Bob, předpokládám.
Časové pole přichází. Zničí naší realitu.
A podívejte na sebe. Všichni zdrháte. Co pro vás můžu udělat?
V čase je puklina.
Andělé vypočítali, že pokud se do ní vrhnete, tak se zavře a mi budeme zachráněni.
Jo, jo, to bych mohl. Ale proč bych měl?
Zachráníte své přátele.
- Tak to je fakt. - Cestovala jsem v čase.
Já jsem taky komplikovaná časoprostorová událost. Hoď tam mě!
Ale no tak. I tihle Andělé jsou komplikovanější než ty,
a chtělo by to úplně všechny z nich aby se mi vyrovnali, tak se drž.
- Doktore, to ti nedovolím. - Ne, fakt, drž se.
- Ty tady neumřeš! - Ne, myslím, to vážně.
River, Amy, držte se.
Ty jsi génius!
Pane, Andělé potřebují abyste se obětoval.
Jde o to Bobe, že Andělé odčerpávají všechnu energii z této lodi, do posledního kousíčku.
A víš co? Myslím, že zapomněli, kde stojí.
Myslím, že zapomněli na váhu této situace.
Nebo když to řeknu jinak, Andělé…
Drž se pevně a za nic na světě se nepouštěj.
Dobrou noc.
Mám všude modřiny.
- Já taky. - Tys nemusel jít se zavřenýma očima.
Ty taky ne, jen podotýkám.
Všichni Andělé spadli do časového pole, Anděl v tvé paměti nikdy neexistoval.
Už ti nemůže ublížit.
Tak proč si to všechno pamatuju?
Ti chlápci na lodi si na sebe nepamatovali.
Teď jsi cestovatelka v čase.
To změní to, jak vidíš vesmír.
Navždy. To je dobrý, ne?
A ta prasklina.
Ta je taky pryč?
Jo.
Prozatím. Ale ta exploze, která za ní může,
se pořád děje…
... tam někde.
Někde v čase.
Ty, já… pouta.
To to musí takhle končit pokaždé?
Co teď?
Na orbitě je vězeňská loď, na kterou mě za chviličku transportují.
Možná jsem si dnes vysloužila svou svobodu. Uvidíme.
Octavian řekl, že jsi někoho zabila.
Ano, zabila.
Dobrého muže.
Velmi dobrého muže.
Nejlepšího muže, kterého jsem kdy znala.
Koho?
To je dlouhý příběh, Doktore, který nemůže být odvyprávěn, ten se musí zažít.
Bez upoutávek.
No, až na tuhle.
Uvidíme se celkem brzy,
až se Pandorica otevře.
Pandorica. Ha!
To je pohádka.
Oh, Doktore,
nejsme to mi všichni?
- Uvidíme se tam. - Budu se na to těšit.
Pamatuji si to dobře.
Měj se, River.
Měj se, Amy.
Tak to bude můj odvoz.
Můžu ti věřit, River Song?
Jestli chceš.
Ale co by to pak bylo za zábavu?
Na co myslíš?
Čas může být přepsán.
Chci jít domů.
Dobře.
Ne, takhle ne!
Jen ti chci něco ukázat.
Ty utíkáš od River.
Já utíkám taky.
- No! - Jo!
- Sakra. - Já vím.
Je to stejná noc jako kterou jsme odjeli?
Byli jsme pryč pět minut.
Ráno se vdávám.
Proč jsi to tu nechala?
Proč jsem tu nechala svůj zásnubní prsten, když jsem utekla s podivným mužem v noci před mou svatbou?
Jo.
Opravdu jsi ufoun, co?
- Kdo je ten šťastný? - Poznal jsi ho.
Jo, ten hezkej nebo ten druhej?
Ten druhej.
- Ten byl taky dobrej. - Díky.
Takže, utěšuješ spoustu lidí noc před jejich svatbou?
Proč bys potřebovala utěšovat?
Skoro jsem umřela. Byla jsem sama v temnotě a skoro jsem umřela.
- A tak jsem se zamyslela. - No, ano, přirozeně.
Taky se někdy zamyslím. No, dost často…
O tom co chci. O tom koho chci.
- Víš co tím myslím? - Jo.
Ne.
- O tom koho… chci. - Jo jasně, jo…
- Ne, pořád to nechápu. - Doktore,
jednoduše, tak jednoduše, že to pochopíš i ty…
Vždyť se ráno vdáváš!
Ráno, je daleko. Co budeme dělat do té doby?
Amy, poslouchej mě. Je mi 907 let. Víš, co to znamená?
- Už je to dlouho? - J... Ne, ne, ne!
Je mi 907 let a podívej na mě. Nestárnu, prostě se změním.
Ty stárneš, já ne, a tak by to nemohlo fungovat.
Oh, jsi sladký Doktore.
Ale opravdu jsem nenaznačovala nic… dlouhodobého.
Ale ty jsi člověk! Jsi Amy!
Ráno se vdáváš! Ráno!
Doktore?
Jsi to ty. Všechno to je tebou,
všechno, je to tebou.
Mysli na to.
Amy Pond… šílená, nemožná Amy Pond. Nevím proč, nemám ponětí proč,
ale dost možná ta nejdůležitější věc v dějinách
vesmíru je to co vyřeším právě teď.
- To jsem se ti snažila říct. - Jdeme!
Doktore!
A pro ty z nás, kteří nedokáží číst v základním kódu vesmíru?
Amyin čas.
PŘÍŠTĚ
Rory, musíme si promluvit o tvé snoubence.
Někam vás pošlu… spolu!
Páni, co? Jako rande?
Benátky! Venezia!
Něco se tam děje, něco zlého.
Bledé strašidelné dívky, které nemají rády sluneční svit...
Myslím si správně, když si myslím, že vím, co jste?
- Upíři! - V Benátkách!
Tohle je šílenost!
Ti nahoře jsou, ale hluční!
- Nahoře nikdo není. - Věděl jsem, že to řeknete! Věděl to ještě někdo?
Pohyb!
Potřebuješ někoho uvnitř.
- Ne! Jsi blázen? - Nemáš na výběr.
Nemáš ani ponětí v jakém nebezpečí mohou lidé skončit, když jsi poblíž!
- Amy vrať se! - Budu v pořádku.
- Pro pána boha, jsou to upíři! - Snad.
Takže pokud to nejsou upíři…
Doktore!
Překlad: Blackthunder
www.doctorwho.cz