Knihovna.
Tak velká, že ani nepotřebuje jméno.
Někdo se dostal dovnitř! Někdo je v mé knihovně!
4022 zachráněných. Nikdo nepřežil.
- Ostatní přicházejí. - Jací ostatní?
Profesorka River Songová (Říční píseň), archeoložka.
Takže už jsi mě někdy potkala?
Skutečnost je lež.
A tvoje noční můry jsou skutečné.
CAL Přístup odepřen.
- Co je CAL? - Knhovna je skutečná.
Skutečně jsou tam uvěznění lidé.
Lidé, kteří potřebují zachránit.
V komunikátoru je nervový spoj.
Někdy udržuje dojem žijícího vědomí krátkou dobu po smrti.
Stíny se opět hýbou.
Jen ty je můžeš zachránit.
Piraně vzduchu. Vashta Nerada.
Donna Noble byla zachráněna.
- Hej, kdo zhasnul světla? - Donna Noble opustila Knihovnu.
Donna Noble byla zachráněna.
- Hej, kdo zhasnul světla? - Donna Noble opustila Knihovnu.
- Donna Noble byla zachráněna. - Hej, kdo zhasnul světla?
Donna Noble opustila Knihovnu.
Donna Noble byla zachráněna.
Doctor Who 4x09 Les mrtvých
CZ titulky: maajky
Hej, kdo zhasnul světla?
Tudy! Rychle! Pohyb!
Hej, kdo zhasnul světla?
Tati, Knihovna je už i v televizi.
Kolikrát ti to mám ještě opakovat?
Knihovna je jen ve tvé fantazii.
Donna?
Ahoj, Donno.
Kdo jste?
Doktor Moon. (měsíc)
Ošetřuji jsem tě od doby, co jsi sem před dvěma lety přišla.
Proboha.
Dr. Moone, je mi to vážně líto.
Co se to se mnou děje?
Chvilku jsem vás vůbec nepoznala.
A potom sis vzpomněla.
Nepůjdeme se projít?
Takže už žádné sny?
Doktor a modrá budka. Čas a prostor.
Jak jsme se sem dostali?
Sešli jsem po schodech a ven hlavními dveřmi.
Cestou ven jsme prošli kolem paní Ali.
Ano.
Přesně tak.
- Zapomněla jsem. - A potom sis vzpomněla.
Nepůjdeme k řece?
Řekl jste: "řeka"...
...a zničehonic krmíme kačeny.
Dr. Moone!
Dobré ráno.
Donna Noble, Lee McAvoy.
Ahoj, Lee.
Ahoj, D...
Trochu ses zakoktal. Pozdrav Pánbůh.
Přeskoč k němému úžasu, ten je jednodušší.
Jak jsme se rozešli, on a já?
Mám pocit, že tě pozval na ryby. Zítra.
Takže.
Ryby.
M... M...
Fešák jako hrom a neřekne ani slovo.
Co si s tebou mám počít?
Vitajte doma, p-pani McAvoyová.
Přestaňte! Tak už dost!
Máme návštěvu.
Dokázala jsi toho za sedm let tolik, Donno.
Občas mám pocit, že jich bylo sedmdesát.
Na druhou stranu, občas mám pocit, že neuběhl ani den.
Musím ti říct, že mě těší, když tě vidím takhle zabydlenou.
Jistě. Signál jednoznačně vychází z měsíce.
Blokuji ho, ale snaží se probít zpátky.
- Donno! - Hups. Pardon.
Rebarborové překvapení paní Angelové.
Asi se nikdy nepoučím.
Doktor.
Viděla jsem Doktora.
Ano, jistě, Donno.
A potom jsi zapomněla.
Dr. Moone.
Ahoj.
Dáte si šálek čaje?
Fajn, čistý vzduch. Dovnitř, dovnitř!
Přesně doprostřed, pod světlo!
Nedovolte, aby se vám překřížily stíny!
- Doktore. - Pracuju na tom.
Nejsou tady žádná světla.
Slunce brzy zapadne. Nemůžeme tady zůstat dlouho.
- Našel jsi živého? - Možná. Je těžké to poznat.
Co je to s tebou?
Budu potřebovat kuřecí stehno.
Kdo má kuře?
Díky, Dave.
Fajn.
Fajn, tam jeden je.
- Pozor na nohy. - Nezaútočí, dokud jich nebude dost.
Už zachytili náš pach. Slízají se.
Kdo to vlastně je?
Neřekla jsi nám to. Jen očekáváš, že mu budeme věřit.
Je to Doktor.
Ale kdo je to ten Doktor?
Příběh, který budete vyprávět, když ho přežijete.
Tvrdíš, že je to tvůj přítel.
Ale on vůbec netuší, kdo jsi ty.
Poslouchej, potřebuješ vědět jen tohle.
Věřím mu až do konce vesmíru.
A popravdě jsme tam i byli.
Nechová se, jako by ti věřil.
Ano, je v tom malý háček.
Ještě mě nepotkal.
Co se s ním stalo?
Odněkud vychází signál rušící jeho účinky.
Použij červené nastavení.
- Nemá červené nastavení. - Tak použij tlumiče.
Nemá tlumiče.
Jednoho dne mít bude.
Takže někdy v budoucnosti ti prostě dám svůj šroubovák.
- Ano. - Proč bych to dělal?
Nevyrvala jsem ho z tvých chladnoucích mrtvých rukou, jestli myslíš tohle.
A to mám vědět, protože...
Poslouchej mě.
Ztratil jsi svou přítelkyni. Jsi rozzlobený, chápu..
...ale nesmíš být tak přecitlivělý, Doktore.Právě teď..
Pře... Ale já nejsem přecitlivělý!
V téhle místnosti je pět živých lidí. Soustřeď se na ně!
Proboha. Zamlada je s tebou ale těžké pořízení!
Zamlada? Kdo jsi?
Krucinál. Vy dva, podívejte se na sebe!
Všichni tady umřeme a vy se tu hašteříte jako staří manželé!
Doktore.
Jednoho dne budu někdo, komu naprosto důvěřuješ.
Ale nemůžu čekat, až na to přijdeš sám.
Takže ti to dokážu.
A je mi to moc líto.
Je mi to opravdu strašně líto.
Už mi věříš?
Doktore, věříš mi?
Ano, věřím.
Dobře.
Víte, co je na mém šroubováku zajímavé?
Velmi těžko narušíte jeho účinek. Je velmi silný.
Tedy, kromě několika fénů na vlasy, ale na tom pracuju.
Máme tu velmi silný signál, který odněkud přichází a předtím tady nebyl.
Co je nového? Co se změnilo?
Co je nového? Co je jiné?
Co já vím? Nic.
Stmívá se.
Je to šroubovák. Funguje i za tmy.
Vyšel měsíc.
Povězte mi něco o měsíci. Co na něm je?
Není skutečný. Byl vybudovaný jako součást Knihovny.
- Je to je Dr. Moon. - Co je Dr. Moon?
Antivirus.
Podporuje a udržuje hlavní počítač v jádru planety.
Je pořád aktivní. Vysílá signál, podívejte.
Někdo v Knihovně je naživu a komunikuje s Měsícem.
Nebo je naživu a suší si vlasy.
Ne. Signál jednoznačně přichází z Měsíce.
Blokuju ho, ale snaží se probít dovnitř.
Doktore!
Donno!
To byla ona, to byla tvoje přítelkyně!
Můžeš ji vrátit? Co to bylo?
Počkat, počkat, počkat.
Snažím se najít vlnovou délku.
- Něco mě blokuje! - Profesorko?
- Počkej chvilku. - Je to důležité.
Mám dva stíny.
Vážení, nasaďte si helmy.
Anito, dám ti tvoji.
Řádnému Daveovi kdovíjak nepomohla.
Jen se nesesyp, ano?
Nesesypu se, jen brečím.
Každou chvíli umřu, nepřeháním.
Počkej.
- Bože, už jsou vevnitř. - Ne, ne ne.
Jen jsem jí zabarvil průhled. Možná si budou myslet, že už tam jsou.
Nechají ji na pokoji.
Myslíš, že se nechají tak lehce napálit?
Možná, co já vím?
Je to roj. Nerozumí nám.
- Vidíš v tom? - Jen tak tak.
Rozestupte se.
- Profesorko, na slovíčko, prosím. - Co?
- Tady dole. - Co se děje?
Řekla jsi,že v téhle místnosti je pořád pět živých lidí.
- Ano, takže? - Takže...
..proč jich je šest?
- Hej, kdo zhasnul světla? - Utíkejte!
Hej, kdo zhasnul světla?
Prosím, Dr. Moone.
- Mami, vymodelovala jsem tě! - To je hezké, Ello.
- Kde mám obličej? - Nevím.
Neviděli jste Dr. Moona?
- Už odešel? - Tati!
Ahoj, vy dva. Šup sem a obejmout tatínka!
Podívej, co jsem udělala. To je maminka?
Nemá obličej. Neviděl jsi Dr. Moona?
Ne, proč? Byl tu?
Ano, před chvilinkou. Museli jste se minout.
Jsi v pořádku?
Ano. Ano, nic mi není. Jen...
Jen?
Nic.
Byl to dlouhý den, nic víc.
Jsem jen unavená.
Jsi v pořádku?
Řekla jsem, že jsem unavená a...
...uložili jsme děti do postele...
...a dívali se na televizi.
To byl pošťák?
Vždyť je půlnoc.
Běž se podívat, co to bylo.
Svět je špatně.
Cože?
Pro tebe. Ale je to divné.
"Milá Donno, svět je špatně.
Čekej mě zítra ve dvě na hřišti."
Blázen.
Neodcházej. prosím, nechoď.
Tak fajn, vy dva. Běžte, ale žádné rvačky!
Včera večer jsem dostala váš vzkaz.
"Svět je špatně." Co to má znamenat?
- Ale nedostala. - Pardon, cože?
Nedostala jsi můj vzkaz včera večer.
Dostala jsi ho před pár vteřinami.
Když ses rozhodla, že příjdeš, v mžiku jsi byla na cestě sem.
Tak tady plyne čas. Jako ve snu.
Už sis toho předtím všimla, že, Donno Noble?
Odkud mě znáš?
Už jsme se potkaly. V Knihovně.
Byla jsi ke mně milá.
Doufám, že se ti teď budu moci odvděčit.
Tvůj hlas.
- Poznávám ho. - Ano.
Jsem tím, co zůstalo ze slečny Evangelisty.
Profesorko, jdi napřed. Najdi bezpečné místo.
Je to masožravý roj ve skafandru. Nemůžeš mu domluvit.
Pět minut.
Druhý Dave, zůstaň s ním. Odtáhni ho, když by ti připadalo, že zbytečně riskuje.
Dvě minuty, Doktore.
Hej, kdo zhasnul světla?
Slyšíš to? Ta slova?
To je poslední myšlenka muže, který nosil ten skafandr...
..než jste do něj vlezli a ohlodali ho na kost.
Je to lidská duše uvězněná v nervovém spoji.
Věčně bude říkat to samé.
Máš tolik slušnosti, abys ho nechal na pokoji? Co ty na to?
Použij ho. Mluv se mnou.
Je to lehké. Nervový spoj. Jen ukaž a mysli.
Použij ho. Mluv se mnou.
Hej, kdo zhasnul světla?
Vashta Nerada žijí na všech světech v tomhle systému.
Ale lovíte v lesích.
- Tak co děláte v Knihovně? - Měli bychom jít. Doktore!
Vteřinku. přišli jste do Knihovny lovit. Proč?
Řekni proč!
My... jsme...
Á, zdravím.
- My... jsme... - Pěkně pomalu, už ti to jde.
"My jsme" co?
My..jsme...sem ...nepřišli.
Ale samozřejmě že ano. Samozřejmě, že přišli.
Pocházíme odsud.
Odsud?
Vylíhli jsme se tady.
Ale líhnete se na stromech. Ze spór na stromech.
Tohle jsou naše lesy.
Žádný les tu není. Rozhlédni se.
Tohle jsou naše lesy.
Nejste v lese, jste v Knihovně.
V Knihovně žádné stromy...
- ... nenajdete. - Měli bychom jít. Doktore!
Knihy.
Přišli jste v knihách.
Mikrospóry v milionech milionů knih..
Měli bychom jít. Doktore!
Podívejte na to.
Les Vashta Nerada.
Rozdrcený, ztlačený a svázaný.
Miliony milionů knih, ze kterých se líhnou stíny.
Měli bychom jít. Doktore!
Dave. Ach, Dave, je mi to tak líto.
- Hej, kdo zhasnul světla? - Měli bychom jít. Doktore!
Myslete si, že jsem blbec.
Moc kecám. Stále mi to mele. Ta má chlebárna se nezastaví ani za nic.
Chcete znát jediný důvod, proč jsem pořád naživu?
Vždycky se držím blízko dveří.
Navrhla jsem abychom se sešly na hřišti, tady je to nejlíp poznat.
- Ta lež. - Jaká lež?
Děti. Podívej se na děti.
Proč nosíš ten závoj?
Kdybych měla tvář jako ty, neschovávala bych ji.
Takže si vzpomínáš na mou tvář?
Pořád máš vzpomínky.
Na Knihovnu, na Doktora, na mě.
Jen jsi byla naprogramovaná, aby ses nedívala.
Promiň, ale...
...jsi mrtvá.
Svým způsobem jsme tu všichni mrtví, Donno.
Jsme mrtvými z Knihovny.
Ale co děti? Děti nejsou mrtvé.
- Moje děti nejsou mrtvé. - Tvé děti nikdy nebyly naživu.
Tak nemluv.
Neopovažuj se takhle mluvit o mých dětech.
Podívej se na své děti.
Podívej na všechny děti. Dobře si je prohlédni.
Nejsou skutečné.
Už to vidíš? Všechny jsou stejné.
Všechny děti tohoto světa jsou ten samý chlapec a to samé děvče.
Přestaň!
Nech toho! Proč to děláš?
Proč máš na hlavě ten závoj?
Víš,...
...je to zvláštní. Pořád si přeju, aby tady byl Doktor.
Doktor tady přece je, ne?
Vrátí se, že ano?
Víš, když vidíš fotografii někoho, koho znáš.
Ale je z let, kdy jsi ho ještě neznala.
Je to, jako by nebyl úplný.
Jako by ještě nebyl celý.
Tak.
Ano. Doktor tady je.
Přišel, když jsem ho zavolala. Tak, jako to dělá vždycky.
Ale není to můj Doktor.
Není to ten můj.
Viděla jsem, jak se celé armády otočily a rozutekly.
A on jen hrdě vykročil zpět ke své Tardis...
...a otevřel dveře lusknutím prstů.
Doktor a jeho Tardis.
Další zastávka- všude.
Spoilery!
Nikdo nemůže otevřít Tardis lusknutím prstů.
- Tak to nefunguje. - Pro Doktora ano.
Já jsem Doktor.
Ano.
Jednou.
Jak ti je?
- Kde je Druhý Dave? - Nepřijde. Promiň.
Když už dostali i jeho, jakto, že jsem pořád tady?
Nevím.
Možná, že zabarvení tvého průzoru něco změnilo.
To tedy změnilo.
Už nikdy nikdo neuvidí můj obličej.
Mám ti něco přinést?
Stáří by bylo fajn.
- Dá se mi nějak pomoct? - Pracuju jen na tom.
Doktore.
Když jste nás potkal,...
...nevěřil jste profesorce Songové.
Pak vám zašeptala do ucha jediné slovo a vy jste uvěřil.
Co se mého života týká,...
...takové slovo by mi neuškodilo.
Co vám řekla?
Chodící mrtvole můžete věřit.
Vaše tajemství je u mně v bezpečí.
- V bezpečí. - Cože?
V bezpečí. Neřekneš "zachráněno".
Nikdo neřekne "zachráněno". Řekne "v bezpečí".
Ten datový úryvek. Co obsahoval?
4022 lidí zachráněno. Nikdo nepřežil.
Doktore?
Nikdo neřekne "zachráněno." Jen blázen řekne "zachráněno."
Řeknete "v bezpečí." Ale ono nemyslelo doslova v bezpečí.
Myslelo...doslova ..myslelo...
... "uložených"!
Co se ti stalo s obličejem?
Chyba v transkripci.
Zničila mi tvář, ale udělala hotový zázrak s mou inteligencí.
Jsem velmi ubohou kopií sama sebe.
Kde jsme?
Proč vypadají všechny děti stejně?
Stejný vzor, znova a znova.
Ušetří se tím spousta místa.
Místa?
Počítačového prostoru.
Ne, tohle neříkej. Nemá to slyšet!
Vidíte? Tam je to, přímo tam.
Před sto lety, masivní výboj energie. Všechny teleporty se aktivovaly najednou.
Hned jak Vashta Nerada dokončili cyklus líhnutí, zaútočili.
Někdo vyhlásil poplach. Počítač se pokusil teleportovat všechny pryč.
- Pokusil se teleportovat 4022 lidí? - Uspěl.
Všechny dostal ven. Ale co potom?
Nebylo je kam poslat. Nikde nebylo bezpečno.
V každém stínu Knihovny rostly Vashta Nerada.
4022 teleportovaných lidí, kteří neměli kam jít..
Uváznou v systému, čekají na odeslání!
Jako e-maily.
Tak co udělá počítač?
To, co počítač udělá vždycky.
Uloží je.
Knihovna. Celý svět knih.
A v jádru největší pevný disk ve vesmíru.
Registr všeho, co kdo kdy napsal. Záložní kopie každé knihy.
Počítač zachránil 4022 lidí jediným způsobem, kterým dokáže.
Uložil je na pevný disk.
Tvoje fyzická forma je uložená v Knhovně jako energetický otisk.
Může být vyvolána kdykoliv to ty nebo Knihovna požaduje.
Knihovna.
Jestli moje tvář skončí na jedné z těch soch...
Vzpomínáš si na ty sochy?
Počkej, ne. Moment.
Takže...
...tohle ve skutečnosti nejsem já.
Tohle není moje skutečné tělo.
Tak na co jsem držela tu dietu?
To, co vidíš okolo sebe...
... celý tento svět...
...je jen virtuální realita.
Tak proč vypadáš zrovna takhle?
Neměla jsem jinou možnost.
Ty ses teleportovala, jsi dokonalá replika.
Já byla jen datový duch zachycený ve wi-fi a automaticky přepsaný.
Ale udělalo tě to chytrou.
Tady jsme opravdu jen řetězce čísel.
Myslím, že v mém IQ se posunula desetinná čárka.
Ale obličej byl větší výhoda.
Mám dvě vlastnosti, které je třeba k pochopení absolutní pravdy.
Jsem geniální...
... a nemilovaná.
Jestli je tohle všechno jen sen...
...čí je?
I já jen těžko vidím v datovém jádru všechno, ale...
... je tam slovo.
Jen jedno slovo.
CAL.
Mami, moje koleno!
Podívej na to kolínko, jaké ošklivé kolínko!
Není skutečná.
Je to jen představa.
Promiň, ale teď, když to chápeš, neudržíš je.
Jsou udržované jen tvojí vírou.
- Nechápeš to, nemáš děti! - Ty také ne.
Donno, pro vlastní dobro, nech je odejít!
Přestaň! Všechno zkazíš!
Nenávidím tě, všechno zkazíš! Přestaň!
Zlatíčko, co se děje?
Zmlkni!
Tati, ne! Tati!
Co je? Co se děje?
Autodestrukce za 20 minut.
Mami, co tím chtěla ta paní říct?
Opravdu nejsme skuteční?
- Kam jdeme? - Domů.
To bylo rychlé, že mami?
Mami, co se stalo s nebem?
Nejhorší možný případ?
Za 20 minut tahle planeta pukne jako vajíčko.
Ne.
Ne, to je v pořádku. Dr. Moon to zastaví.
Má v programu chránit CAL.
Musíš s tím hned přestat, rozumíš?
Zase jsi zapomněla, že to ty jsi zachránila všechny ty lidi, že?
A potom sis vzpomněla.
Zmlkni, Dr. Moone!
Ne, ne, ne!
Všechny systémy Knihovny jsou zcela vypnuté.
Omlouváme se za veškeré potíže.
Musíme to zastavit. Musíme chránit CAL.
Co je to? Co je to CAL?
Musíme se dostat k hlavnímu počítači. Ukážu vám.
Je v jádru planety.
No, v tom případě...
...pojďme.
Gravitační plošina.
Vsadím se, že se mi líbíš.
To si piš.
Mami, svíráš mi ruku.
Jen zůstaňte tak, abych vás viděla.
Dobře? Nikam nechoďte.
Je čas jít spát.
Dobrá.
To bylo skvělé, že?
Pěkně jsme se připravili do hajan.
Měli jsme teplé mléko a dívali se na kreslené seriály.
A potom vám maminka přečetla pohádku na dobrou noc.
Mami? Já a Joshua nejsme skuteční, že?
Samozřejmě, že jste.
Jste tak skuteční jako všechno ostatní.
Proč se ptáš?
Občas, když tu nejsi, je to, jako bychom ani my nebyli.
Jen když zavřeš oči prostě přestaneme.
Tak tedy...
Maminka slibuje, že už nikdy nezavře oči.
Proboha!
Prosím, ne!
Ne, ne, ne!
Ne!
Autodestrukce za 15 minut.
Datové jádro.
Je v něm uvězněno víc než 4000 živých myslí.
Ano, ale moc dlouho už na živu nebudou. Dochází nám čas.
Pomoc. Prosím, pomoc.
Prosím, prosím, pomoc.
Pomoc.
Prosím, pomoc.
Co je to? To bylo dítě?
Počítač je ve spacím modu.
Nemůžu ho probudit. Snažím se.
Doktore, ta měření!
Vím. Člověk by řekl, že sní.
Vždyť taky sní.
O normálním životě.
O dobrém otci.
A každé knížce, která kdy byla napsaná.
Počítače nemají sny.
Pomoc. Prosím, pomoc.
Ne. Ale malá děvčátka ano.
Prosím, pomoc. Prosím, pomoc.
Proboha.
To je to malé děvčátko.
Dívka, kterou jsme viděli v počítači.
Není v počítači.
Svým způsobem ona je počítač.
Hlavní řídící spojka.
Tohle je CAL.
CAL je dítě?
Dítě napojené na hlavní počítač? Proč jste mi to neřekl?
- Potřeboval jsem to vědět! - Protože je to rodina!
CAL.
Charlotte Abigail Luxová.
Nejmladší dcera mého děděčka.
Umírala.
Tak pro ni postavil Knihovnu a vložil do ní její žijící mysl.
A Měsíc, který ji měl chránit.
A veškeré dějiny lidstva na ukrácení dlouhé chvíle.
Může žít v jakémkoli věku, číst jakoukoli knihu.
Knihy milovala nadevšechno.
A on jí je dal všechny.
Žádal jen o to, aby ji lidi nechali na pokoji.
Aby byla tajemstvím.
Ne číslem v cirkuse.
Takže jste nechránil patent. Chránil jste ji.
Jistě, tohle je jen poloviční život...
...ale je věčný.
A potom přišly stíny.
Stíny.
Musím...
Musím zachránit.
A zachránila je.
Zachránila každého v Knihovně.
Uložila je do svých snů, kde jsou v bezpečí.
- Proč nám to neřekla? - Protože zapomněla.
V hlavě se jí překřikuje víc než 4000 myslí.
Musí to být jako...
...jako být...no...mnou.
Tak co budeme dělat?
- Autodestrukce za 10 minut. - Prosté.
Teleportujeme lidi z datového jádra, počítač se zresetuje a přestane odpočítávat.
Těžko. Charlotte nemá dost prostoru na převod.
Prosté. Napojím se na počítač a může si půjčit můj paměťový prostor.
Těžko. Na místě tě to zabije.
Ano, kritizovat je jednoduché.
Vypálí ti to obě srdce, nezregeneruješ!
Budu se snažit ze všech sil, abych nezemřel.
Upřímně, je to moje parketa.
- Doktore! - Jestli mám pravdu, zabere to. Zmlkni!
Tteď běž s malým Luxem do hlavní knihovny.
Všechny jednotky, které najdete, připravte na maximální nahrávání.
A než něco řekneš, profesorko, rád bych na závěr dodal:
Zmlkni!
- Občas tě strašně nenávidím! - Ja vím!
Pane Luxi, za mnou.
Anito, jestli zemře, zabiju ho!
Co s Vashta Nerady?
Tohle jsou jejich lesy.
Uzavřu Charlottu v jejím malém světě a ostatní vezmu pryč.
Stíny se pak můžou rojit, co hrdlo ráčí.
Myslíte si, že nás prostě pustí?
Je to nejlepší nabídka, jakou dostanou.
- Vy jim to nabídnete? - A ať ji raděj přijmou..
Protože právě teď nabízím cokoli jen velmi těžko.
Anitu jsem měl opravdu rád.
Byla statečná a i když plakala, nevzdala se.
A vy jste ji sežrali.
Ale nechám to tak...
...když vy necháte je.
Jak dlouho jsi to věděl?
Počítal jsem stíny.
Teď už máš jen jeden.
Už je skoro pryč. Buďte milosrdní.
Tohle jsou naše lesy. Nejsme milosrdní.
Vrátím vám vaše lesy, ale vy mi dáte je.
Pusťte je.
Tohle jsou naše lesy. A oni jsou naše jídlo.
Nezahrávej si se mnou.
Právě jste zabili někoho, koho jsem měl rád. To není bezpečná hra.
Jsem Doktor a vy jste v největší Knihovně ve vesmíru.
Vyhledejte si mě.
Máš jeden den.
- Anita! - Je mi to líto. Byla mrtvá už nějakou dobu.
Řekl jsem ti, abys odešla.
Lux si poradí i beze mně.
Ale ty ne.
Autodestrukce za 2 minuty.
Ne, ne, ne. Co to děláš? To je moje práce!
Takže nemám právo na vlastní kariéru?
Proč jsem připoutaný? Proč s sebou nosíš pouta?
Spoilery.
Tohle není vtip. Hned s tím přestaň. Zabije tě to!
Mám šanci. Ty žádnou nemáš!
Nemáš jinou možnost a já taky ne!
Plánuji to na konec odpočítávání.
Dojde k zastavení řídícího toku.
Tím bychom měli zvýšit šance na čistý přenos.
River, prosím, nedělej to.
Vtipné je, že jsi vždycky věděl, jak zemřu.
Celou dobu, co jsme byli spolu jsi věděl, že sem přijdu.
Když jsem tě naposled viděla... tvé skutečné, budoucí já...
...jsi mi zaklepal na dveře s novým účesem a v novém obleku.
Vzal jsi mě na Darillium, abych viděla zpívající věže.
To byla noc.
Věže zpívaly.
A ty jsi plakal.
- Autodestrukce za 1 minutu. - Nechtěl jsi mi říct proč.
Myslím, že jsi věděl, že přišel čas.
Můj čas. Čas jít do Knihovny.
Dokonce jsi mi dal svůj šroubovák.
Mělo mě to tehdy trknout.
Nemůžeš s tím nic dělat.
Můžu to udělat místo tebe!
Kdybys tu zemřel, nikdy bych tě nepoznala.
Čas můžeš přepsat.
Ne tamty časy. Ani jednu větu.
Ani to nezkoušej.
To je v pořádku. To nic. Pro tebe to ještě neskončilo.
Zase mě uvidíš.
Všechno na tebe ještě čeká.
Ty a já.
Čas a prostor.
Jen se dívej, jak budu utíkat.
River, znáš moje jméno.
Zašeptala jsi mi do ucha moje jméno.
Je jen jeden důvod, proč bych někomu řekl své jméno.
Jen v jednu chvíli bych mohl.
Šš.
Spoilery.
Donno!
Co se děje?
Nevím, ale není to skutečné.
Nic tu není skutečné.
Celý svět, všechno. Nic není skutečné.
Jsem já skutečný?
Samozřejmě, že jsi skutečný.
Vím, že jsi skutečný.
Proboha, doufám, že jsi skutečný.
Najdu tě!
Slibuji, že tě najdu!
Promiňte.
Co se stalo?
Jak jsme se sem dostali?
Podívejte se na sebe.
Jste zpátky!
Všichni jste zpátky!
Dokázal to!
Všichni jste zpátky, podívejte se!
Podívejte na to.
Podívejte, dokázal to.
4022 lidí zachráněno.
Prosím, buďte trpěliví. Naráz mohou být teleportováni pouze tři.
Nezadávejte cíl než přijdete...
Nepodařilo se?
Ten den nebyl v Knihovně nikdo jménem Lee.
Je možné, že se tady mohl jmenovat jinak, ale buďme upřimní.
Nebyl skutečný, že ne?
Možná ne.
Vysnila jsem si dokonalého muže.
Fešák, zbožňoval mě a sotva uměl říct slovo.
- Co to o mě vypovídá? - Všechno.
Promiň, řekl jsem "všechno"?
Chtěl jsem říct "nic."
Mířil jsem na "nic" a náhodou ze mě vypadlo "všechno."
Postavte se přímo doprostřed teleportu, prosím.
Co ty?
Jsi v pořádku?
Já jsem vždycky v pořádku.
Je "v pořádku" speciální kód Pánů času pro...
..." ve skutečnosti není v pořádku nic ani trochu"?
Proč?
Protože i já jsem v pořádku.
Pojďme.
Tvá přítelkyně.
Profesorka Songová.
Znala tě z budoucnosti, ale mě ne.
Co se se mnou stane?
- Protože když slyšela mé jméno, když se na mě podívala... - Donno.
Tohle je její deník.
Moje budoucnost.
Mohl bych tě tam najít.
Co ty na to?
Nakoukneme na konec?
Spoilery, že?
Ano.
Pojďme.
Další kapitola je tudy.
Když utíkáte s Doktorem, jakoby to nikdy nemělo skončit.
Ale ať se snažíte jakkoli...
...nemůžete utíkat věčně.
Každý ví, že všichni zemřou...
...a nikdo to neví tak dobře jako Doktor.
Ale pevně věřím...
...že všechna nebe všech světů zčernají..
...jestli se s tím byť na jedinou chvilku smíří.
Proč?
Proč bych jí dal můj šroubovák?
Proč bych to dělal?
Jde o to, že moje budoucí já o tom mohlo přemýšlet celé roky.
Všechny ty roky uvažování, jak ji zachránit.
Co udělal? Dal jí šroubovák.
Proč bych to dělal?
Podívej na tohle.
- Jsem skvělý. - Co jsi udělal?
Zachránil jsem ji.
Zůstaň se mnou, ty to dokážeš. Zůstaň se mnou. No tak!
Ty a já, naše poslední utíkání!
Promiň, River. Zkratka.
Plošina odstraněna.
Každý ví, že všichni zemřou.
Ale ne každý den.
Ne dnes.
Je to v pořádku.
Jsi v bezpečí.
Vždycky tu budeš v bezpečí.
Doktor opravil datové jádro.
Tohle je teď dobré místo.
Ale bála jsem se, že by ti bylo smutno.
Tak jsem ti přivedla pár přátel.
Nejsem já šikulka?
Tak jsme se zase sešli?
Proboha.
On to prostě nedokáže, že?
Ten muž, ten nemožný muž.
On se prostě nedokáže vzdát.
Některé dny jsou jedinečné.
Některé dny jsou opravdu, opravdu požehnané.
Některé dny vůbec nikdo nezemře.
Stává se, že jednou za velmi dlouhou dobu...
...každý miliontý den, když je vítr příznivý...
...a Doktor přijde jako na zavolanou...
...všichni žijí.
Sladké sny všem.
Buď opatrný.
Jedu na velký vesmírný výlet s kupou cizinců...
...na diamantovou planetu jménem Půlnoc.
Co by se mohlo stát?
- Vychutnajte si cestu. - Nemůžu se dočkat!
Co, k čertu, dělá ten zvuk?
- Pokouší se to dostat skrz dveře! - Žádné "ono" neexistuje.
-Jen mi řekněte, co to, sakra, je! - K zemi!
Jestli se z toho chcete dostat, tak mě potřebujete.
- Protože vy jste zkrátka jedinečný. - Dva lidi jsou mrtví.
Nepřidávejte k nim třetího!
Jde si pro mě! Jde si pro mě!
Vypadni odtamtud!
www.titulky.com