V MINULÉM DÍLE
To jste vy dva.
Můžeme pozdravit naše buoucí já.
Amy, ne! Ne!
Její jméno je Alaya.
Je jednou z jejich bojovníků.
- Jeden z vás mě zabije. - Když bude žít ona, bude žít i Elliot...
- Mami... - A Mo, a Amy, protože já je najdu.
Má smrt rozpoutá válku a každá smradlavá opice bude vymazána z povrchu zemského.
My jim vrátíme naše rukojmí, oni nám svoje.
Dnes nikdo nezemře.
CHLADNOKREVNĚ překlad Huley & Alisch
verze 1,0
Toto je příběh naší planety Země před tisícem let,
kdy jsme ji začali sdílet s rasou známou jako lidstvo.
Je to to příběh Doktora, který oběma rasám pomohl najít společnou řeč.
Je to i příběh o strašlivých ztrátách, které utrpěl.
Je to příběh naší minulosti a nikdy nesmí být zapomenut.
Tohle místo je obrovské a opuštěné. Většina rasy nejspíš stále spí.
Musíme hledat teplotní anomálie, abychom našli Amy.
Ale Doktore, jak tu může tohle všechno být?
Myslím, tyhle rostliny?
Asi se dostáváme blízko centru města.
- Jste si jistý, že tohle je nejlepší cesta dovnitř? - Předmíni dveřmi?
Určitě. To je vždycky nejlepší cesta...
Detekována nepřátelská aktivita v oblasti 17.
Krom zadních dveří. To je taky dobrý vstup. Někdy dokonce lepší.
- Detekována nepřátelská aktivita v oblasti 17. - Doktore!
Detekována nepřátelská aktivita v oblasti 17.
Nejsme nepřátelští, nejsme ozbrojení!
Přišli jsme v míru!
Neopovažujte se s tím ke mně přiblížit!
Soudě podle oblečení, se žena zdá býti odolnější vůči chladu.
Oblékla jsem se do Ria!
Nechte ji být! Máte mě.
- Dekontaminace je hotova.
Přecházím k pitvě.
Dostavte se do oblasti 17, je vyžadována diagnostika rasy.
Jo, a už se nevracej!
Jak se ti to povedlo získat?
To jsi nikdy neokradl ještěřího muže? Pojďme, než se vráti.
Myslíš, že ta kreatura byl mimozemšťan?
Myslíš, že jich je víc?
Myslíš, že napadli Zemi?
To nevím, ale znám někoho, kdo nám může dát odpovědi. Musíme se dostat zpět na povrch a najít ho.
- Kam to asi vede? - Možná pryč odtud.
- O můj bože. - Co se děje?
- To je můj syn. To je Elliot. Co mu to udělali?
- Ne! Je uvnitř! Musíme ho odtamtud dostat!
Elliote! Elliote, to jsem já, táta!
'Přístup zamítnut. Neautorizovaný genetický otisk.'
- Přestaň, vážně. - Tam uvnitř je můj kluk! - Vidíš ty obrazovky? Něco monitorují.
- Myslím, že monitorují jeho životní funkce - srdeční rytmus, tep. Proč by byl jinak napojený?
Je stále naživu. - Dobře.
- Najdeme nějaké zbraně a donutíme tu kreaturu z laboratoře, aby pustila Elliota, ano?
- Ano, věřte mi. Dostaneme ho ven.
- Ambrose.
- Lhal jste. Řekl jste, že jste od policie.
- To bylo nedorozumění...
- Kdo jste? Vy a Doktor? Proč se to děje nám?
Co jsme komu udělali? - Doktor dostane vašeho syna zpět. Slibuji.
Mezitím budeme hlídat to stvoření.
- Takže to je ono? Budeme sedět a čekat. - A pak ji vyměníme za vaši rodinu.
Slibuji Ambrose. Věřím Doktorovi.
Dodržíme tento plán.
A budeme to stvoření držet v bezpečí.
- Jak mohli utéct?
To dokazuje, že by všichni vězni měli být pod dozorem.
- Je mi jasné, že by se vám líbilo mít pod kontrolou všechny a vše, Restac.
Ale oba máme stejnou hodnost.
- Nějaké zprávy o Alaye? - Ne.
Víte že je v pořádku ukázat starost.
Je součástí vašeho genového řetězce.
Právě vás dekontaminuji, teď.
- Dekontaminace! Ne, ne, ne!
- Jaktože nejte mrtvý? V krvi máte můj jed.
Ale měj jste zemřít. Proč jste nezemřel?
Ukažte.
Jaké to je, opice? - Jakoby mi vřela krev.
Prosím.
Když mi pomůžete, pomůžu já vám.
Pokud mne vyléčíte, pomohu vám utéct.
- Vidíte? Doprošujete se, a nabízíte zradu, a to tak brzy!
Proč bych chtěla utíkat, když vás mohu vidět umírat?
První opičí smrt v nadcházející válce.
- To je v pořádku. Neublížím vám. Jen neutralizuji vaše opičí bakterie. - Nejsem opice!
Podívejte se na snímky! Mám dvě srdce!
Jsem úplně jiný! Nejsem opice!
Když odstraníte lidské bakterie, odstraníte polovinu věcí, které mne drží naživu.
- Ne, dokončete proces. - Oh, to je mnohem lepší, díky!
Asi nemáte žádný celer, že?
Ne, ne, Na to nemáte klima. Ale rajčata, s těmi byste udělali skvělý obchod.
Jsem Doktor, oh, a tohle je Nasreen, dobře!
- Oh, zelený mužík.
- Zdravím, kdo jste vy? - Restac. Vojenský velitel.
- Ale! Opravdu?
Armáda je vždycky a všude, že jo?
- Vaše zbraně útočily na kyslíkově kapsy nad naším městem.
- Kyslíkové kapsy! Nádhera! Ne až taková, když se provrtají vrtákem! To už dává smysl.
- Kde je zbytek vaší útočné skupiny? - Invazní skupiny?
Já a milovaná Nasreen? Ne! My přišli pro lidi, které jste unesli.
A...s nabídkou bezpečného návratu Alayy.
Oh, vy a ona. Co to? Máte stejný genetický zdroj?
Jistě, že máte starosti, ale nemusíte. Je v pořádku.
- Tvrdíte, že jste přišli v míru.
Přitom máte jednoho z našich lidí.
- Počkejte, počkejte. Všichni chceme stejnou věc.
- Nejednám s opicemi, Hodlám poslat jasnou zprávu těm na povrchu.
- Jakou?
- Vaši popravu.
- Jasně...
- Tyhle komory jsou všude po městě.
- Vypněte to, rychle!
Nehýbají se - Možná spí. Podíváme se ještě jednou.
- Ne, Amy, Nedívej se!
Amy, co to děláš? Jdi odtamtud.
Jsou ve stavu nějaké hibernace.
- Co je asi tohle?
Doktor by věděl.
Doktor vždycky ví. - Podívej.
- Počkej...
Mám to.
Tím se dostávají na povrch. Jsou to asi nějaké transportní disky. To je naše cesta ven.
- Ještě líp. máme zbraně. Teď se můžeme bránit.
Kudy teď? - Dveřmi na konci.
- Jsi si jistá? - Ne!
- Ou. - Jo.
- Nemáme šanci.
- Musíme najít Doktora.
- Tati, jsi v pořádku? Tati!
- Ambrose, jsem v pořádku! Nech mě.
- Nejsi v pořádku. Nech mě...
Nech mě se podívat.
- Nech mě!
- Nech mě se podívat.
O můj bože, tati.
- Nevím co se to děje.
- To bude v pořádku.
Nejdřív musíme snížit teplotu a dát tě odpočívat.
- Tohle musí být jediní vzhůru. Ostatní jsou v hibernaci.
- A proč šli vůbec do hibernace?
- Jejich astronomové předpoveděli, že na Zem míří planeta v kolizním kurzu.
Vybudovali život v podzemí uložili se ke spánku ma milénia.
Tím chtěli odvrátit svou apokalypsu.
Ale nebyla to planeta v kolizním kurzu. Byl to měsíc, který začal být přitahován v bězpečné vzdálenosti k Zemi.
- Jak to můžete vědět?
- Před mnoha lety jsem potkal jiný kmen homo reptilia. Podobný, ale ne stejný.
-Jiní našeho druhu přežili?
- Lidé je napadli.
Zemřeli, je mi to líto.
- Podřadná rasa.
- Jaký je lék? - Co?
- Viděla jsem, co jste udělala otci.
Jaký je na to lék?
- Proč bych vám to říkala?
- Protože pokud to neuděláte, budu na vás muset použít tohle.
- Teď se ukazujete.
- Nejdřív mi vezmete syna. Teď ubližujete otci.
Jen chráním svou rodinu.
To je vše. Nechci to použít.
Jen chci, aby bylo vše v pořádku.
- Použijte to.
- Co?
- Pužijte to na mne.
Ale na to se moc bojíte.
Žena, která je moc slabá na to, aby ochránila své dítě, musí být tolik slabá na...
- Nechtěla jsem to udělat.
Jste v pořádku? Řekněte, jaký je na to lék? - Je to červ.
Zaslouží bolestivou smrt.
- Dávám vám šanci.
- Věděla jsem, že to budete vy.
Ta, co má nejvíc co ztratit. Ta nejslabší.
- Jsem zdravotní bratr, měl jste mi to říct.
- Ambrose... Co jsi to udělala? - Pořád mě provokovala.
O Moeovi a Elliotovi a tobě.
- Máme být lepší, než tohle!
- Jinak by mi nic neřekla. Myslela jsem, že dřív nebo později by to vzdala. Já bych to na jejím místě vzdala
Já jen...chci zpět svou rodinu, tati.
- Je mi to líto.
Jak vám můžeme pomoci? Řekněte co máme dělat.
- Věděla jsem, že k tomu dojde.
A brzy přijde válka.
- Neumíráte.
Nenechám vás zemřít, ne dnes...
- Na to nemáte právo! - Mám právo chránit bezpečí svého druhu, zatímco spí.
- Nádherné místo.
- Toto je náš soud. A místo popravy.
- Nechte je jít! - Amy Pond, to je holka, na kterou je vždy spoleh..
- Hlídáme vás z obou stran, Takže na nás nic nezkoušejte. - Mo!
Nechte je jít, nebo budu střílet.
Varuji vás!
- Opovažte se ji dotknout! - A vy taky?
- Dobře Restac. Víme co chceš.
- Teď je to vojenský tribunál.
- Vrať se do své laboratoře, Malohkehu.
- Takhle by to nemělo být.
- Připravte je na popravu.
- OK, promiň. Zachraňování mi moc nejde.
- Jsem rád, že jsi OK. - Já taky!
Ještěří lidi?!
- Homo reptilia... Žili na Zemi ještě před lidimi
Teď ji chtějí zpet.
- Až vyhubí lidskou rasu.
- Dobře. Upřímně, tohle bych radši nevěděla.
- Proč čekají? Co myslíte, že s námi udělají?
- Nemyslela jsem, že to takhle dopadne, tati.
- Co jsi to udělala, holčičko?
- Co se bude dít teď?
O můj bože.
-'Kdo je váš velitel?'
- To jsou oni, jak tohle udělali? Jak vědí, že jsme tu?
-'Kdo je mluvčí opic?'
- Neříkej, co se stalo.
- Já mluvím za...
lidi. Nebo za některé z nich.
-'Víte kdo jsme?'
-Tak nějak. Malinko. Vlastně ne.
-'Máme opičí rukojmí.'
- Doktore! Amy! - Mo!
'Mo, jsi v pořádku?'
- 'Jsem v pořádku a našel jsem Elliota. Vedu ho domů!'
- 'Amy! Myslel jsem, že jsem tě ztratil!'
'- Cože, protože mě stáhli do země? Nebuď takový měkota. - Tony Mack!'
Bavíte se dobře, tam dole?
-'Nechci vás přerušovat, j en chci přepomenout, abyste zůstali v klidu.'
-'Ukažte mi Alayu.'
'Ukažte ji a propusťte. Beze zbraní. Jinak zabijeme vaše přátele.'
'Jednoho po druhém.'
- 'Ne!' - Ambrose... - 'Buďte všichni v klidu.'
'Ambrose, přestaň! Nech mě tati!'
- My jsme to nezačali!
- Ambrose, nech Roryho, ať to vyřeší!
- Už nebudeme dělat to, co nám poroučíte.
Teď mi vraťte zpět mou rodinu!
- 'Ne.'
- 'Popravte tu holku.'
- Ne! Ne, počkejte!
- 'Rory!' - 'Ona za nás nemluví!'
- Tohle se vůbec nemusí dít... - Zamiřte. - Poslouchjete, uděláme všechno co chcete! - Amy!
- Rory. - Nedělejte to.
- Ne!
- Palte! - Zastavte!
- Chceš začít válku, zatímco ostatní spí, Restac?
- Opice na nás útočí!
- Jsi náš ochránce, ne náš velitel Restac. Uvolněte je.
- Na to teď nemáš právo, Eldane.
- Dobře, tak to mne budeš muset zastřelit.
- Probudil jsi ho, aby mě zastavil. - Nejsme monstra.
- A ani oni nejsou. - Co na nich máš tak rád, hmm?
- Zatímco jsi spala, vyvíjeli se.. Viděl jsem to na vlastní oči.
- Dřív jsme pro zábavu lovili.. Když jsme šli pod zem, rozmnožili se a zamořili planetu.
- Ticho, Restac.
Běž si hrát na vojáky. Dám ti vědět, až tě bude potřeba.
- Budete mě potřebovat,
a pak uvidíme.
- Nic!
Musím se dostat dolů.
- 'Rory! ahoj!' - Kde je Amy?
- Je v pořádku, hele. - Díky Bohu.
Není čas na řeči, musíte dojít sem dolů.
Běžte k vrtáku, v podlaze tamjsou velké díry.
Siluriané tam pošlou transportní disky, aby vás vyzvedli
pomocí geotermální energie a gravitačních bublin.
Takhle oni cestují, a je to naprosto hrubý. Přiveďte Alayu.
Vyměníme rukojmí, nakonec to vyjde. Slibuji.
Pohněte si!
Jakmile tam vstoupíme, všechno se zhroutí.
Musíme jim ji vrátit.
Alespoň to jim dlužíme.
Řekl bych, že si máte o čem povídat.
- Jak to? - Všicni chcete tuhle planetu.
Všichni na ni máte stejný nárok.
- Máte k takovému vyjednávání oprávnění? - Já ne, ale oni ano.
Cože? To teda ne!
Jistě že ano. Amy Pond a Nasreen Chaudhry, mluvčí planety!
Lepší zástupce lidstvo nemohlo poslat.
Kdo by si užil víc srandy?
Tohle se v budoucnosti stane? Budeme se o Zemi dělit?
- Musíme to udělat? - O čem to mluvíš.
Promiň, asi jsem ti to měl říct. My s Amy tak trochu cestujeme časem.
Ještě něco?
Včase jsou pevná místa, která se nikdy nesmí měnit.
Tohle není jedno z nich, tohle je příležitost.
Cokoliv se tu dnes stane, vytvoří novou časvou rovinu, vlastní realitu.
Budoucnost se utváří kolem vás, tady a teď!
Tak se snažte.
Za lidstvo a za Zemi.
Dobře...
Takže žádný stres!
Nemůžeme se o planetu dělit!
Na to nikdo z povrchu nepřistoupí!
No tak.
Buďte jedineční.
Ty...
Fajn.
Prohlašuji tedy první setkání zástupců
lidí a homo reptilia oficiálně za zahájené.
Tohle jsem chtěl vždycky říct!
Tak, Mo, jdeme vyzvednout tvého syna.
Lidé na velkém důležitém shledání. To jsem chtěl vždycky vidět.
Takže na to nastoupíme a vezme nás to dolů do Země?
Geotermální gravitační bubliny, nebo co.
Poslali čtyři.
Byla naší jedinou kartou ve hře.
Musíme jim ji vrátit.
Než tam půjdeme, musím něco udělat.
Tati, potřebuji tvoji pomoc.
- Ne, v žádném případě! - Prosím, tati.
- Je to jen opatření. - Neudělám to.
- Koukni, co ti provedli! - Tohle není o mně ani o tobě. - Ne, ale o tvém vnukovi.
Když to neuděláš kvůli mně, tak kvůli Elliotovi.
Vím, že jsem udělala chybu.
Ale nemůžu o něj přijít, tati.
Elliote, tady jsi.
- Jestli jste mu ublížili! - Samozřejmě že ne.
- Jen jsem ho uskladnil. - Ale proč?
Zpomalil jsem jeho růst, téměř zastavil.
Abych ho mohl studovat, abych viděl, jak žijete na povrchu.
Jste tady dole celou sobu sám?
Celá tisíciletí s rodinou...
Posledních 300 let sám.
Nikdy jsem mu nechtěl ublížit.
Malohkehe, mám vás rád.
Už ho můžeme probudit.
Pojďte.
- Elliote, tady táta - Co.. tati?
- Už jsi v bezpečí. - Kde to jsme?
Budu k tobě upřímný.
Jsme ve středu Země,
a jsou tu ještěří lidé.
Páni.
Elliote, odpusť mi.
Nechal jsem tě samotného.
To je dobrý, odpouštím ti.
Jděte napřed, dohoním vás.
Skladiště 19 aktivní.
Žili jsme na povrchu této planety dávno před vámi.
Naším učelem je vrátit se na povrch.
A my máme planetu, která už neuživí ani nás.
A vy k tomu chcete přidat další jeden druh.
Jak jsem tam seděl a čelil lidem, budoucnost
obou našich národů i milované Země byla v našich rukách.
Jak ale diskuze pokračovaly, začal jsem pchybovat, že nalezneme společnou řeč.
Jako zástupci našich druhů jsme toho mohli příliš ztratit.
A co oblasti, které nejsou obyvatelné pro nás.
Australská pustina.
Pouště Sahara, Nevada,...
- Všechny jsou opuštěné. - Ano, ale co až se začnou množit?
A navíc, co z toho bude mít lidstvo? Jak by se jim tohle vyplatilo?
To bych vám mohl prozradit.
Dejte nám prostor, my vám dáme zdroje a energii.
Zdroje pro získání vody, nové léky či technologii.
Byli jsme mocná civilizace.
Zajistěte nám místo na povrchu,
my vám dáme vědomosti, o kterých se vám ani nesnilo.
Společnými silami bude Země mocná.
To už se mi začíná líbit.
To ujde, na první schůzi.
Víc společného než naopak.
Transport se vrátil. Vaši přátelé jsou zde.
To není správně.
Co to děláš?
Chráním nás před opicemi.
To nemůžeš!
Jsi dobrý vědec, Malohkehi, ale tohle je válka.
Tady jsou!
Mami!
Rory!
Něco je špatně.
Doktore, co to nese?
Ne.
Řekněte mi, že jste to neudělali.
Co jste provedli?
To já.
- Já to byla. - Mami?
Jen jsem tě chtěla zpátky.
Promiňte, to jsem nevěděl. Ale oni jsou lepší, věřte mi!
- Je to naše planeta! - Měli jsme příležitost!
Nechte nás být!
Až na to v budoucnu přijde řeč, řekni lidem, že jste měli příležitost,
ale zvorali jste to, protože jste nebyli dost dobří!
Moje sestra.
A ty žádáš, abychom těm opicím věřili, Doktore?
Jedna žena.
Bála se o svou rodinu. Není zlá.
Jeden člověk nás zklamal, ale celé lidstvo je mírumilovné!
Něco jsme tu měli, spojenectví mohlo fungovat!
Na to už je pozdě, Doktore.
Proč?
Náš vrták
má začít zase vrtat
za 15 minut.
- Cože?! - Neměli jsme na výběr!
- Měli Elliota. - Nedělejte to. - Nechte nás odejít.
A vy se na povrch už nikdy nevrátíte.
Odejdeme a necháme vás na pokoji.
- Popravte ji! - Ne!
Všichni zpět do laboratoře, rychle!
Pobijte ty opice!
Tohle je smrtonosná zbraň, držte se zpátky!
Všichni do laboratoře!
Budu vás krýt, běžte!
Už ani krok, nebo použiju svou velmi smrtonosnou zbraň.
Poslední možnost, když se nedomluvíme, vraťte se zpátky do hibernace.
Teď to skončí.
Ne, skončí to jen naším vítězstvím!
Jak říkám...
Poslední možnost.
Elliote, hlídejte s tátou tuhle obrazovku.
Dejte mi vědět, kdybysme měli společnost. Amy, pořád mi připomínej, kolik máme času.
Dvanáct minut do výbuchu.
Tony Macku, zpocené čelo, rozšířené zornice; co přede mnou tajíš?
Tony, co se ti stalo?!
Žihadlo Alayi, prý na to není lék.
Umírám, že ano?
- Neumíráš, mutuješ. - Jak to zastavím? - Dekontaminace, to by mohlo zabrat.
Eldane, můžeš spustit ten program na Tonyho?
Doktore, blíží se další skupina těch příšer!
Jsme tu obklíčeni!
Jak ale zastavíme ten vrták, když se tam nemůžeme dostat v čas?
A jak se dostaneme odtud, když jsme obklíčení?
Co takhle vyslat energetický impuls sítí tunelů až k vrtáku?
- A vyhodit mou celoživotní práci do povětří? - Ano.
Promiň, to se moc přikrášlit nedá.
Dobře...
Musíš to stihnout, než vrták prorazí do města, za... - 11 minut, 40 vteřin. - Jo!
- Zase s časem o závod! - Ale ten výbuch zavalí všechny tunely.
- To už musíme být na povrchu - Ale jak se dostaneme přes Restacino vojsko? - S tím bych vám mohl pomoct.
Toxický plyn, automatická pojistka proti infekci.
Kryokomory se zajistí
a město poté zahltí jedovatý plyn.
- Pozabíjíte tím vlastní lidi. - Jen ty, kteří se proti mně spikli s Restac.
Eldane, jste si tím jistý?
Mou prioritou je přežití vlastní rasy.
Země na nás ještě není připravená.
- 10 minut, Doktore. - Ne, ale asi by měla. Takže to uděláme takhle:
Všichni poslouchejte.
Eldane, aktivuj karanténu,
já nastavím znovuobnovení systému za 1000 let.
1000 let, abychom to nahoře dali do kupy a připravili se na vás.
Udělejte z toho legendu nebo náboženství, hlavně, ať o tom lidé ví.
- O tuhle planetu se hezky podělíte. - Jo, chápu.
- 9 minut, 7 vteřin. - Jo, ovládání klimatizace, moje oblíbené!
Energetický puls nastaven a připraven!
Nejdřív musíme vyřadit tu energetickou barikádu.
Vypuštění plynu připraveno.
Doktore, na cestu na povrch už nemáme moc času!
Zase s časem o závod!
Připravte se běžet jako o život.
Ale dekontaminační program na vašem příteli ještě nezačal.
- Všichni běžte, rychle! - Nenecháme tě tady. - Dědečku!
8 minut, 10 vteřin.
Musíš se postarat o svou mámu.
Nesmíš jí to dávat za vinu.
Udělala jen to, co považovala za správné.
Už tě nikdy neuvidím, že ne?
Budu tady.
Navždy.
Mám tě rád, hochu.
Postarej se o to, aby se v pořádku vrátil domů.
Je to moje chyba!
Nemůžu se tam vrátit.
Byl bych za zrůdu.
Zdejší technologie je mou jedinou nadějí.
Mám tě ráda, tati!
Tak běžte, honem!
Rychle!
Vypuštění plynu zahájeno.
Vraťte se do kryokomor.
Ne, ne!
Tohle nebyl rozkaz!
Odcházejí, můžeme projít.
Všichni běžte za Nasreen, hledejte modrou budku.
- Je mi to líto. - Na moment jsem myslel, že my a lidé bychom...
To já taky.
Doktore, máme něco pod šest minut.
Běžte, dohoním vás.
Jdeme.
- Já taky nejdu. - Cože?
- Pro Krista! - Já a Tony, uložíme se do hibernace společně.
- Doktore, musíme jít! - Můžou mě uzdravit když budu vzhůru.
Budeme mít pro sebe tolik času...
Ale Nasreen...
Ne, takhle je to skvělé, chci tu zůstat.
Mám to, pro co jsem sem přišla.
Nemůžu to znova ztratit.
Doktore!
Děkuji, Doktore.
Potěšení bylo na mé straně.
Přijď se na nás někdy podívat.
A tak Doktor uložil naše válečníky ke spánku s příslibem budoucího spojenectví s lidstvem.
Okamžitá evakuace.
- Na druhou stranu, blboune! - Zahájení vypuštění toxického plynu.
Honem!
Zalezte tam, a bez řečí!
Ano, ano, je uvnitř větší..
Ambrose, na ošetřovnu. Po schodech, doleva a zase doleva.
Dejte se tam do pucu. Máme míň než 5 minut.
- Ne. Ne tady, ne teď. Rozšiřuje se. - Prasklina z mé zdi.
Tvě části prostoru a času, které se nikdy neměly setkat.
A na Byzantii, po celém vesmíru.
Jak mě to může sledovat?!
Nějaká časoprostorová katastrofa, pravděpodobně výbuch.
Dost velká, aby z ní popraskal vesmír. Ale co to způsobilo?
4 minuty, 50 vteřin, musíme jít!
Vězeň Nulato věděl, Andělé se mi smáli, všichni to ví, kromě mě!
- Doktore, nech to být! - Ale kde je výbuch,
tam jsou šrapnely.
- Doktore, nemůžeš tam strkat ruce! - A proč ne?
- Něco mám. - Co?
- To nevím. - Doktore!
Musí být otrávená tím plynem.
- Všichni zpátky do TARDIS. - Je to tvoje vina! - Doktore!
Rory!
Rory, slyšíš mě?
Nechápu to.
- Snaž se nemluvit. Bude v pořádku? - Musíme ho dostat do TARDIS.
Byli jsme na tom kopci, nemůžu umřít.
To neříkej.
Jsi tak krásná...
Je mi to líto.
Doktore, pomož mu.
Když tě ta energie dostihne, vymaže tvou existenci z historie,
- jako bys nikdy nežila. Amy, bež od toho světla.
Když se tě dotkne, vymaže tě z historie.
Amy, uhni!
- Ne, neopustím ho! - Nemůžeme mu pomoct!
- Světlo už ho obklopuje, nepomůžeme mu! - Neopustím ho! - Musíme!
- Ne, nech mě! - Odpusť mi to...
Ne!
Ne...!
Pusť mě ven, musím za Rorym!
Když ho to světlo pohltí...
Zapomenu na něj. To nesmíš dovolit.
Co to děláš?
Doktore, ne!
- Ne nemůžeme ho tam nechat! - Mysli na něj.
Nezapomeň na něj, jinak ho navždy ztratíš.
Na Byzantii jsem si pamatovala ty kleriky, protože jsem cestovatel v čase. Ne?
Ti nebyli z tvého světa.
Tohle je jiné, mění se tvoje vlastní historie.
Neříkej mi, že to bude dobrý,
- Zařiď to tak! - Bude to těžké, ale ty to zvládneš, Amy.
Vyprávěj mi o Rorym.
O fantastickém, zábavném, brilantním Rorym.
Amy, poslouchej mě. Musíš se soustředit, dokážeš to!
- Nedokážu! - Ale dokážeš!
Nemůžu ti pomoct, když se nebudeš snažit.
Můžeme pořád zachránit jeho vzpomínku, no tak!
No tak, Amy!
Nenech se ničím rozptýlit.
Vzpomínej na Roryho.
Nech ho přežít ve své mysli.
Rory pořád žije ve tvé mysli.
Říkal jsi něco?
Něco už jsem dneska zažil, ale tohle vede.
Doktore!
Pět vteřin do výbuchu!
Všechna Nasreenina práce v tahu.
Ještě že to teď nevidí. Pěkně Tonymu zavaří, až se probudí.
Mohl jsi je nechat mě zabít.
- Zachránil jsi mě. - Ok za oko...
To nikdy nikam nevede.
Teď tvůj syn pochopí, jak jsi se mýlila.
Že to jde i jinak.
On představuje to nejlepší z lidstva.
To, čím ty být nemůžeš.
Jsi nějak potichu.
Hele, zase tam jsem. Ahoj, já!
Jsi v pořádku?
Na chvíli jsem myslela, že tam vidím i někoho jiného.
Potřebuju dovolenou, co takhle Rio?
Jen běž, já musím spravit tenhle zámek, furt se zasekává.
Chlapi a zámky...
Když se nyní můj lid probouzí z tisíciletého spánku,
moje myšlenky se upínají k Doktorovi, ke ztrátám, kterými trpěl,
a které ho ještě čekají.
- Pro mě je Van Gogh nejlepší malíř světa. - Koukni na to okno v kostele.
- To je tvář? - Jo, a ne moc pěkná.
Potřebujeme mluvit s Vincentem Van Goghem
Vstáváme!
Na světě je toho mnohem víc, než umí spatřit pouhé oko.
Jaká obluda mohla tohle provést?
Oči bez slitování...
Když si nedáme pozor, náš nevinný vílet zaviní smrt největšího umělce v historii.
- Můžeš dýchat trochu tišeji? - Ne!
- Vím, jak to skončí. - Doktore!
Amy! Ne, ne!
A neskončí to hezky.
pro DOCTORWHO.cz a edna.cz/DOCTOR-WHO
přeložili Hurley a Alisch